Ve všem, co dělal, patřil ke špičce. Platí to i pro víno, za které Miroslav Volařík (69) sbírá ocenění a minulý týden dostal už potřetí prestižní titul Vinař roku.
HN: Jakým vínem jste oslavil titul Vinař roku?
Ještě žádným. Oslavili to kolegové, kteří po slavnostním vyhlášení na Žofíně odjeli zpátky do Mikulova a druhý den tady na vinařství naplnili vítězný pohár sektem.
Což je v pořádku, protože oni to víno dělají.
My se ženou jsme spali v Praze, a když jsme se vrátili, tak už bylo oslaveno.
HN: A až to budete slavit vy? Co je důstojná lahev k takové příležitosti?
Pro nás jsou stěžejní vlašáky. Vlašským ryzlinkem tu máme osázenu řadu vynikajících vinic. A budou ještě lepší. My je každý rok omlazujeme. Vytrháváme keře a sázíme nové. Ne že by na starých nebyly kvalitní hrozny, ale spousta keřů tam chybí nebo jsou druhově nečisté. Za 20 let, kdy už tady asi nebudu, budou ta vína vynikající.
HN: Jaké je nejzajímavější víno, které jste zatím udělal?
Nevím, jestli nejzajímavější víno, ale určitě to bylo za nejzajímavějších okolností. V roce 1991 v Emirátech, kde jsem tehdy pracoval jako chemický technolog.
HN: Počkejte, ale tam se alkohol nepije.
My jako cizinci mohli. Přesně se to evidovalo a mohli jsme si alkohol nakupovat až za 10 procent platu. Což bylo víc, než se dalo vypít. Kupoval jsem hlavně pivo a whisky.
Co se dočtete dál
- V článku se dále dozvíte:
- Proč se za komunismu nedařilo vinařství.
- Jak Saddám Husajn ovlivnil další profesní osud vinaře Volaříka.
- Jaký je recept na předání firmy synovi při zachování dobrých vztahů.
- První 2 měsíce za 40 Kč/měsíc, poté za 199 Kč měsíčně
- Možnost kdykoliv zrušit
- Odemykejte obsah pro přátele
- Všechny články v audioverzi + playlist